Előszó
Részlet a könyvből:
"A szeptemberi nap szikrázva csillogott a Balaton vizén és elöntötte fényével a kisvárost. Alig múlt még dél. Az aranyló nap magasról ragyogott. Az utcán nem sokan jártak, hiszen vidéki kisvárosban ilyenkor ebédel mindenki. Az ember hazasiet a munkából a családhoz, asztalhoz ül, elkölti ebédjét és még arra is van ideje, hogy beleolvasson az újságba. Az utcán csak azok járnak, akiknek halaszthatatlan dolguk akadt, vagy szeretik a hőséget, amely nem veszi tudomásul, hogy már szeptember vége van és megreked a házak között. Egyszóval nincs ilyenkor élet a városban.
Nagyobb mozgás csupán a város keleti végén, a Balaton partján látható, ahol a víz néha felkapaszkodik a sárga fövényre, megsimogatja a homokot, majd - mintha ingerkedne vele - ismét visszacsúszik, újabb simogatást ígérve. Itt, közel a parthoz, zajlik az élet. Hosszú, elnyúló alapgödrök tátognak a liget szegélyénél. Odébb, már méteres téglafalak húzódnak. Gyár épül itt, textilgyár. Köröskörül, a téglahalmok között naptól lebarnult férfiak sürögnek-forognak, dobálják egymásnak az égetett-vörös téglákat s egy-egy hujjantással siettetik a habarcshordókat."
Vissza